Etter 20 års krig i Europa-
-er Napoleons Frankrike endelig beseiret ved Waterloo-
-av britene og deres allierte anført av hertugen av Wellington-
-og de prøyssiske troppene anført av feltmarskalk Blücher.
Premierministeren.
Mine herrer, jeg finner det unødig å la Huset dvele lenge ved-
-det forslaget jeg nå legger frem.
På oppfordring av Hans Kongelige Høyhet prinsregenten-
-legger jeg frem et forslag som tar sikte på-
-å hedre den ærverdige hertugen av Wellington.
En strålende heltedåd fant sted 18. juni.
En seier som stilte alle generalens ypperste egenskaper til skue, -
-i krigføring til motstand såvel som erobring, -
-såvel forsvar som angrep, såvel tapperhet som utholdenhet.
Jeg spør, etter denne seier som historien ikke kjenner maken til, -
-om parlamentet kan sies å gjøre sin plikt, -
-hvis det lar seg nøye med å takke ham-
-og unnlater å vise offentlighetens takknemlighet-
-overfor den tapre leder for en så overlegen seier?
Parlamentet bør ikke nekte behørig underhold-
-for den aktverdige seierherren og hans familie.
Jeg foreslår hermed at dette Hus tildeler hertugen av Wellington, -
-som et tegn på den britiske nasjons takknemlighet, -
-en sum på 750 000 pund.
Vel talt!
General Byng, lord Sidmouth er ledig nå.
Pass på trinnene.
Kom inn!
- General Byng, Deres Nåde. - Sir John.
- Innenriksminister. - Velkommen. Ta endelig plass.
Takk.
La meg se ...
Ja, Deres far ... Jeg håper han er ved god helbred?
- Dessverre ikke. - Å ja! Nei, tilgi meg.
Jeg trivdes i hans selskap, tross våre uenigheter.
- Glimrende mann. - Takk.
- Det er en stor ære å møte Dem. - Æren er på min side.
Deres bedrifter var intet mindre enn gudelike.
- Meget smigrende ord. - Kom inn!
God morgen, Deres Nåde. God morgen.
- Vil De ha en kopp te? - Nei takk.
- Hvordan går det i dag, lord? - Mye bedre, takk.
Det er jeg så glad for å høre. Vær så god. Takk, mine herrer.
Jeg må vedgå at jeg har ringe livserfaring utenom soldatens.
De tilgir nok disse bryske ord, at jeg har lite tid til politikk.
Ypperlig, min herre. Jeg har lite tid til politikk selv.
De, min herre, er ...
... fullstendig kvalifisert, om jeg tør si det.
Hva kan jeg stå til tjeneste med?
Jeg ønsker å utnevne Dem til kommandant i Nord-England.
- I Nord-England? Ikke i Irland? - Nei, ikke i Irland.
De er kanskje fortrolig med Nord-England?
Såvidt. Min salig mor var fra Yorkshire.
Hennes familiesete var slottet i Wentworth.
Wellington har bare den ypperste ros for Deres bedrifter.
Takk. Jeg hadde ære å være ved hans side ved mangt et felttog.
Yorkshire er en herlig landsdel.
Men bak Pennin-fjellene, i Manchester-
-og i byene omkring Lancashire, herjer en sykdom.
En farlig trussel i form av ulmende opprør.
- Sannelig, Deres Nåde. - Kom inn.
Hobhouse.
General Sir John Byng. Mr. Hobhouse, min departementssjef.
Det er meg en ære, Sir John.
Fra i dag skal Sir John ha full adgang til alle dokumenter-
-vedrørende opprørsvirksomhet i Nord-England.
- Javel. - De vil jeg begynner omgående?
Absolutt.
- Javel. - Storartet.
- Går denne til Manchester? - Du er på rett vei. Bare fortsett.
Takk.
Joseph ...!
Kom, gutten min, så får du sette deg. Kom så.
Kom igjen. Hva er dette?
La oss få av deg denne. Kom igjen, gutt. Sånn.
Se her, gutten min. Drikk dette.
Kom igjen, gutt. Ikke noe hyling ...!
Kom her.
Mor er her.
God dag, gutt.
- Han blødde. - Alt vel, Aggie?
Blodet rant nedover fjeset hans. Men han hadde fortjent det.
Det var tredje gang han kom for sent denne uken.
- Han er utslitt. - Han skremte livet av meg.
- Sa han noe? - Nei. Ikke et pip.
Da er han jo den samme som før.
- La den være. - Nei, langt ifra.
Nå legger vi den trygt vekk.
- Sitt stille nå. - Vi skal spise snart, gutt.
- Nå har vi vekket ham. - Joe?
Vi er her alle sammen. La oss få deg opp og sitte.
- Er du sulten? - Jeg har kokt suppe.
- Alt vel, far? - Ja.
Sett deg, far.
- Sett deg, gutt. - Esther, gi meg en skje.
- Pass på, den er varm. - Vær så god.
- Det er jo George. - Ja. Han er blitt stor.
Det får en si.
- Og der er det en baby. - Ja. Lille Sarah, din niese.
- Det er din onkel Joseph. - God dag, lille fyr.
Hvordan var kampene, Joe? Var du med ved Waterloo?
- La ham være, Robert. - Han skal nok komme seg.
- Så du denne Bonaparte? - Opp med deg, din laban.
- God natt, far. - God natt. God natt, George.
- Vi ses i morgen, Joe. - Godt du er tilbake, Joseph.
- På gjensyn, din lille lømmel. - På gjensyn.
En penny for en pai! Nybakt i morges.
En penny for en pai. En halv for en halvpenny.
Nybakt i morges.
- Nell, gi meg en halv. - Vær så god. En halvpenny.
Kommer her.
Friske egg for en kvartpenny. En penny og en kvart for et halvt dusin.
- Alt vel, Nellie? - Ja.
- Hvordan går det med sønnen? - Å, du vet ...
- Det vanlige? Har du hørt noe? - Han har kommet hjem.
Herlig! Hvordan har han det?
Han er ikke seg selv.
Du får et ekstra egg, så du kan lage noe godt til ham.
- Her er paien din. - Flott.
På gjensyn.
Friske egg for en kvartpenny. En penny og en kvart for et halvt dusin.
godtfolk hør nå om
de trangeste kår
de fattiges sang
jeg håper den dem når
all handel er død
og veven stille står
om en stund håper jeg
alt blir bedre for oss
for vevene har i mørket stått
men solen vil skinne på veverne igjen
for vevene har i mørket stått
men solen vil skinne på veverne igjen
- Annie, vær så snill. - Det går ikke.
- Hvor mange? - Et halvt dusin.
- To. - Fire.
- Tre. - Og en deilig smørkake på fredag.
Smil, Sarah.
- Her. - Takk.
Kom.
- Har du noe arbeid? - Nei, ikke noe her.
Beklager.
Har du noe arbeid?
Jeg var på andre siden av kanalen. Der var det ingenting.
- De vil skjære ned lønnen igjen. - Skjære den helt inn til beinet.
- Den brødskatten hjelper ingen. - Jo, den hjelper de rike tiggerne.
- De forbannede bøndene. - Det er ikke bare deres skyld.
Det er regjeringen, Mary.
Den er i lomma på jordeierne. De fleste av dem er jordeiere selv.
De blir feite av den jorda de stjal fra oss.
Hva har det med brødpriser å gjøre?
Når de har uår, blir det kornmangel.
Ingen får lov til å importere det fra Frankrike eller Amerika.
De presser opp prisene, så et brød blir fem ganger så dyrt.
- Snakker du om kornlovene? - De har bare gjort det verre.
- Når har regjeringen hjulpet oss? - Sant nok.
- De feite iglene nede i London. - De sulter oss til døde.
11 og en halv penny.
Her, Esther. Nå klarer vi oss med resten.
Nei.
til hus og til ovn
går nesten all lønn
og resten holder knapt
til å skaffe oss mat
i kulde og sult
blir vi bare skinn og bein
vi kan knapt tygge
litt tobakk eller skrå
Margaret Micklethwaite.
Du er en misdeder med lastefull oppførsel, -
-for du ble funnet i fordrukken tilstand i din husfrues kjeller.
Det er ingen tvil om at du var og forblir-
-aldeles usømmelig og udugelig og forsettlig uregjerlig.
Hva angår selve forgåelsen, -
-tyveriet av to flasker fremragende rødvin ...
Før jeg feller dom, må du stille min nysgjerrighet-
-og opplyse hva i allverden som fikk deg til å gå ned i kjelleren?
Jeg var oppe på loftet, og jeg så et gespenst glo på meg.
Og så måtte jeg løpe ned i kjelleren. Jeg sverger.
Jaså, så det måtte du?
Vel, vel. Skremt bort av den spirituelle på loftet-
-trøstet du deg med spirituosa i kjelleren.
Grunnet forbrytelsens todelte karakter-
-lar jeg saken gå til kvartalsdomstolen.
Jeg innstiller på at du de neste syv år-
-grunner over dine synder med utsikt til Botany Bay.
- Nei! Jeg har en gutt hjemme! - Stille!
Men jeg er imot å la staten ta kostnaden med frakten dit.
Derfor skal du piskes, deg til skam, likesinnede til skrekk og advarsel.
Deretter skal du to uker i fengsel, -
-hvor du i ro og mak kan tenke over dine forbrytelser. Før henne bort.
Edward Wild. Hvilket ærend hadde De i Tib Street i Manchester-
-den tredje november i fjor?
- Vi rev ned en vegg. - Hva er du?
Daglønner.
- Var du beruset? - Nei, ærede dommer.
Da kan du kanskje forklare hvorfor du var i herreekviperingen den dagen?
- Det er mitt lommeur, høye dommer. - Det er ikke ditt lommeur.
Det er et lommeur i sølv til en verdi av 5 guinea.
Det tilhører eieren av herreekviperingen, mr. Arnold.
Hans navn står tydelig inngravert-
-på urets baklokk!
Jeg vant det i terningspill. På Old Boar's Head.
Når?
- Det husker jeg ikke, ærede dommer. - Du spiller domstolens tid.
Jeg anbefaler at du transporteres til Australia og blir der i 14 år.
Vår Gud og Herre eier alt på denne Jord.
Og når du stjeler, så stjeler du fra Gud.
- Er du James Mahon? - Ja.
- Ta av hatten. - Hva?
Du befinner deg i en rettssal.
Du er siktet for å stjele en frakk fra din herre.
- Jeg stjal den ikke. Jeg tok den. - Forklar meg forskjellen.
Han hadde to. Jeg manglet en. Jeg frøs.
- Er du engelsk? - Ja.
Kjenner du Bibelens ord?
Kan du lese?
"Du skal ikke stjele." Det er Guds bud nummer åtte.
Jeg er reformist.
- Gir det deg rett til å stjele? - Jeg kaller det å dele.
Mitt er ditt, og ditt er mitt.
- Er det den omtalte frakken? - Ja.
Ta den av.
Ta av den frakken.
Ta den.
Du skal for kvartalsdomstolen. Jeg innstiller på at du blir hengt.
Hengt?! For en frakk!
Det er vår overbevisning-
-at vi står på terskelen til frihetens frembrudd.
Vi skal snart bli oppløftet fra den sølete kloakken-
-der regjeringen helst ser oss.
Vi kan ikke lenger holdes nede. Regjeringens forsvar smuldrer.
Vannet stiger, demningen brister.
Skummet fråder. Det fosser opp omkring dem.
De forgylte krypdyr er ikke i stand til å underkue folkets vilje.
Disse narraktige forstilte guder, -
-denne samling blendverksprofeter, -
-som sitter feite og dovne i den djevelske ormegropen-
-som de kaller parlamentet, skjelver nå i buksene!
La de radikale reformenes frender holde ut.
La oss stå fast. Stol trygt på at vi vil seire.
Våre fiender vil vike i møtet med sannhetens mektige røst.
Når øvrighetens usle kjøtere nekter en mann stemmerett, -
-fratar de ham all sikkerhet for liv, frihet og eiendom.
Hva slags mennesker er de, at de vil begå slike uhyrligheter?
Jeg oppfordrer hver og en av dere til å gå hjem til familien-
-og be dem slutte seg til oss. Hånden på hjertet.
Fortell dem at mot er en form for frelse.
Fortell dem at det står i vår makt å grunnlegge en ny verden.
Hver borger må følge dette kallet.
Vi tilgir lett et barn at det er redd for mørket.
Men den sanne tragedien er menn som er redd for lyset.
Kloke ord, John. Kloke ord, John Saxton. Vel talt!
Ut i lyset!
Mine herrer, jeg har lenge hatt dyp medfølelse for arbeiderklassen.
Og denne medfølelsen foranlediger meg til å støtte-
-en forfatningsmessig reform av folkets representasjon i Underhuset.
Tro meg på mitt ord:
Folkets nød er for stor til å kunne bli avskaffet-
-av noen annen makt enn parlamentet.
Så sant som det er sagt!
Parlamentets mål burde være å sikre hele folkets beste, -
-lik beskyttelse av alle personer og alle disses eiendom.
Derfor bør selve arbeidet, den fattiges eneste eiendom, -
-bli holdt like hellig som all annen eiendom.
Jeg må nevne at for noen uker siden innga de få herrer fra Manchester, -
-som gudskjelov for oss utviser mer forståelse og medmenneskelighet, -
-en begjæring til fogden og politimestrene-
-om å innkalle til folkemøte-
-for å debattere å anmode Underhuset om å oppheve alle lover-
-som forhindrer import av korn.
Vel talt.
Men fogden og politimestrene innvilget det ikke.
De skulle skamme seg!
- De svina! - Og det er ikke alt, mine herrer.
Hvis noen person har forsøkt å forklare byens borgere-
-hvilken enorm byrde regjeringen pålegger dem, -
-eller om noen ønsker å forhindre innføringen av nye byrder-
-eller fjerne gamle byrder, -
-har de svertet og bakvasket alle som en-
-på aldeles skandaløs vis.
Og ikke nok med det. De har, som alle vet, -
-kastet et stort antall i fengsel, -
-og der har de måttet tåle enhver form for pinsel, -
-som de i deres ondskap kunne utvirke.
Jeg har selv hatt æren av-
-to ganger å bli offer for deres ondsinnede hevn-
-og har opplevet fangehullets uverdige kår.
Da forrige krig var over, -
-og folket ventet at velstand skulle følge på freden, -
-ble i stedet deres nød verre enn noen gang.
De fleste tenkende menn mener at på dette tidspunktet-
-ville folket ha blitt drevet til vold mot arbeidsgiverne-
-eller mot kjøpmennene, eller begge deler, -
-hvis det ikke var for stemmen til tilhengerne av parlamentsreform.
Vårt lands forfatning sikrer oss retten til-
-å velge medlemmene i Underhuset blant folket.
Derfor må vi åpent-
-og i et rolig og statsrettslig språk, -
-men samtidig bestemt og klart, forlange følgende reformer:
Storbritannias borgere skal deles inn i like store distrikter, -
-som hver skal ha samme antall representanter.
Hver representant skal ha bopel i det distriktet han representerer.
Hver mann skal ha rett til å stemme på sin representant.
Og det skal holdes valg til parlamentet hvert år.
Doktor Joseph Healey, representant for Oldham, Lancashire, -
-erklærer seg hjertelig enig!
Samuel Bamford fra Middleton.
- Jeg støtter min venn, mr. Knight. - Takk, mr. Bamford.
Vi har med egne øyne sett disse fogder og politimestre, -
-som liksom skal beskytte våre interesser og holde ro og orden, -
-men i sannhet lukker øynene for de overgrepene-
-og urimelighetene som tynger oss her i livet.
Alt imens de meler sin egen kake og tyner menigmann.
Og gjør ikke vårt nasjonale parlament det samme, bare i større målestokk?
Jo fortere vi kan representere oss selv-
-i alle saker av lokal og nasjonal interesse, -
-desto fortere kan vi atter arbeide med verdigheten i behold.
Vi må avsløre utbytterne og deres forræderi en gang for alle!
Vel talt, John! Vel talt!
- Alt vel, vennen? - Ja.
Jaha. Hvordan skal vi redde verden?
- De sa vi skal være klare. - Klare for forandring.
Det sa de. Ikke sant, Robert?
- Vi skal spre budskapet. - Men hva snakket de om?
Om å ha en stemme. Å bli representert.
- Snakke kan de. - Nei, han mente stemmerett.
- Ja, men hvordan får vi stemmerett? - Ved å gjøre det de gjorde.
Det de gjorde i kveld. Møter der vi snakker om det.
- Vi er sterke sammen. - Ja, ja, ikke ta sånn på vei.
- Men mindre prat, mer handling. - Kom, George. Nå må du våkne.
- De gir oss aldri stemmerett. - Ikke hvis du tenker sånn, Nellie.
- De folkene tror vi har en sjanse. - Og hvem er de folkene?
De kommer allesteds fra.
- Arbeidere? - Ja.
Jeg ser til den lille.
God natt, George.
- Vi ses i morgen. - God natt, skatt.
De menn, kvinner og barn-
-som får industriens ubønnhørlige hjul til å dreie rundt, -
-mens de arbeider alle de timene man ber dem om, lider nød.
De har knapt krefter til å holde seg på beinene.
Historiens annaler viser oss hvilken despot kong Jakob 2. var.
Men våre forfedre stadfestet sin frihet-
-uten at et eneste liv gikk tapt.
Og hvorfor?
Fordi folket sto enstemmig sammen, -
-fast bestemt på et oppgjør med hans tyranni.
De fikk gjennomført Bill of Rights i 1689.
Bill of Rights sikret parlamentet makten.
Men hva nytter et parlament hvis det ikke representerer folket?
Hvilken rett har kongen til-
-å få utbetalt to millioner pund i året fra regjeringen?
En konge som er gått fra forstanden.
Og hvilken rett har vår gode, hederskronede, eller rettere sagt-
-store, feite prins til å råde over 1,5 millioner?
Hvilken rett har de til pengene når de som de har bestjålet sulter?
- De har ingen rett! - Det har de ikke. Men det har vi.
Vi har rett til å gi den store, feite prinsen et bønneskrift.
Og det akter vi å gjøre.
I bønneskriftet vil vi kreve rettferdig og full representasjon-
-av alle engelskmenn.
Hvis vi om 40 dager og 40 netter-
-fortsatt ikke har fått svar fra vår høyt elskede prins, -
-vil vi legge bønneskriftet frem for kongen.
Og hvis han overser oss, har vi som engelskmenn rett til-
-å fengsle ham og hele hans familie.
Det eneste vi forlanger er at våre stemmer blir hørt.
Og at det blir en ende på våre lidelser.
Vi står på randen til et voldsomt utbrudd!
Tiden er inne til å lindre folkets nød!
Jeg vil reise en syndflod til å skylle alt råttent av landet!
Allmektige Fader, la oss bli en Noa, bli Deukalion og Pyrrha-
-og grunnlegge en ny verden!
Mr. Knight!
Venner, jeg vil nå gi ordet til mr. John Knight.
Mine herrer, jeg vil gjerne takke mr. Bagguley, mr. Drummond-
-og mr. Johnston for deres flammende taler.
Om enn jeg ikke kan erklære meg enig i det standpunkt-
-at det vil fremme vår sak å fengsle kongen.
Ikke desto mindre hyller jeg dem for deres uttalte glød og iver.
- Takk, mine herrer. - Takk, mr. Knight.
De drar til London.
- De vil oppsøke prinsen. - Nei ...!
- Prinsregenten. - Å ja.
- De vil gi ham ... Hva het det? - Et bønneskrift.
- Hva står det der? - En rekke krav.
- Våre rettigheter. - Halleluja ...!
Prinseslasken bryr seg da vel ikke om et stykke papir fra Lancashire.
- Da går de til kongen. - Og så? Han er jo rablende gal.
Hvis ikke kongen vil gjøre noe, vil de fengsle ham og familien hans.
- Skal de tre guttene fengsle kongen? - Nei, folket.
Hvordan skulle folket gjøre det? Noe så tåpelig!
- I det minste gjør de noe. - De gjør ikke en døyt. Bare prat.
Vet du hva de ikke gjør? De sitter ikke på sin brede bak og venter.
Jada, jada ...
- Jeg forstår at du har mistet håpet. - Det har jeg ikke.
Jeg mister aldri håpet. I disse tunge tider er håpet alt vi har.
Men man må begynne i det små. Som de sier:
"Det lille eikenøtten vokser seg til et stort eiketre."
- De må fjernes omgående. - Enig.
De forurenser våre gater.
Vi må dra hver brekende bjellesau ned fra dens splittelsens prekestol.
Men vi kan ikke fengsle hele deres gudløse hjord.
Tre tusen tåper stuet sammen i New Bailey som sild i tønne ...!
Nei, mine herrer. Rakkerpakket må kues til underkastelse.
Vis litt militær styrke, så dilter de tilbake til veven som små lam.
De er uvitende sjeler. De vet ikke hva de vil. Uskyldige spedbarn.
- Uskyldige? Aldri. - De forstår bare pryl.
"Frykt Herren og kongen, min sønn.
Og bland deg ikke med slike som vil forandre."
Kan jeg få anbefale litt overbærenhet?
De arbeidende klasser styres av magen.
Kunne vi bare få fabrikkeierne til-
-å gi dem en shilling mer i uken, -
-ville de ikke sultet lenger, og dette opprøret ville dødd hen.
En shilling denne uken, to den neste, en guinea til jul.
Saken er ikke penger. Saken er ikke utvidet stemmerett.
Saken er ikke frihet heller.
Middelet mot dette opprøret er lovens jernneve.
- Da er vi enige. Fremragende. - Mine herrer.
Er ikke dette bare en forbigående tid-
-med tøylesløs hissighet som snart vil gå over?
Nei. Det er det ikke.
- Vil De ikke komme til bordet? - De er farlige. De er en trussel.
Vi må ha et påskudd til å anholde dem.
Men spørsmålet er om vi har bevis for-
-at de oppildner folk til væpnet opprør?
Vi vet ikke om de er bevæpnet. Er de bevæpnet, oberst?
Chippendale.
Jeg har ikke sett noen tegn til våpen.
Du har ikke sett noen tegn til våpen.
Men det betyr ikke at de ikke er bevæpnet.
- Etter min mening ... - Din mening?
Din mening er uvesentlig. Du er informant.
Informer oss. Eller sett deg.
La meg minne Dem om, visepolitimester Nadin, -
-at denne mannen er i min tjeneste.
Javel, oberst Fletcher.
- Vi kan ikke handle uten bevis. - Det fins alltid bevis.
Man må bare vite hvor man skal lete etter dem.
Finner man dem ikke, knuser man et par skaller.
Når skal du til Manchester igjen, William?
Tidlig onsdag morgen. Jeg må i retten.
- Jeg vil gjerne reise med deg. - Om du må ...
Jeg vil så gjerne besøke Arabella. Hun er rammet av lammelse.
Er hun det? Hør her.
"I mine 20 år som fredsdommer-
-har jeg aldri sett folket stille så ærgjerrige krav.
Det ulmende opprøret har mer skremmende perspektiver, -
-enn at arbeiderne får stemmerett.
Vi ser at en stor del av folket er rede til å gjøre opprør.
De viker ikke fra den kursen før de har reist et republikansk styre."
Du milde.
"Det gjør meg ondt å måtte meddele Dem ..."
"... at det er den nedrigste egging fra misnøyens demagoger, -
-som vil slå reformens flintstein mot grådighetens stål.
Arbeiderklassens grådige krav om-
-en shilling mer i uken for en times mindre arbeid.
Den gnisten de nører vil snart fenge, og true vår sikkerhet.
Slike møter med mange flere folk skåret av samme opprørske emne-
-samler ikke lenger bare et snes trassige døgenikter, -
-som snakker i hemmelige koder-
-på bakre benk i et bedehus eller et usselt kammers på kroen.
De møtes nå skamløst og åpent. Det kommer så store folkemengder, -
-at de mangesteds samler tre, fire, fem tusen!
Og der får Bagguley og hans bisarre medbrødres kamprop-
-heiarop av den uvitende, gudløse hop, -
-som de oppildner med voldelige og blodtørstige ord.
De snakker ikke om reformer.
De snakker om hærverk.
Jeg bønnfaller i all ydmykhet Deres Nåde om å gjøre alt i Deres makt-
-for å nedkalle en stor syndflod fra det høye.
Så vi en gang for alle kan slukke-
-denne ytterst brutale og blodtørstige trusselen-
-mot fred og lykke i dette vårt store land."
Nei.
"Mot dette vårt kjære land."
Som alltid Deres ydmyke tjener, pastor Charles Wicksted Ethelston."
Ren poesi.
God morgen, mr. Rook.
Mr. Grout. Lord Sidmouth og mr. Hobhouse.
Takk, mr. Cobb.
Mr. Golightly?
Fra pastor Ethelston.
"Der får Bagguley og hans bisarre medbrødres kamprop heiarop ..."
- Heiarop? - Heiarop.
"... av den uvitende gudløse hop, -
-som de oppildner med voldelige og blodtørstige ord."
- Gud se i nåde til hans menighet. - Ja, virkelig.
Ethelston.
- "Nedkall en syndflod fra det høye." - Manchesters skald.
- 5000 på Bagguleys møte! - Bagguley?
Da må den slangen få hodet kappet av.
- Hvor gammel er han? - 19.
Søndagsskolens lærde.
Han har fått nok rep til å henge seg. La oss stramme knuten.
Denne pesten brer seg ut over hele landet.
- Vi må være brutale, men treffsikre. - Javisst.
Enda en meddelelse fra en magistrat i Manchester.
Mine herrer.
La meg først forsikre at jeg føler meg ganske stolt, -
-meget privilegert og ikke så lite oppmuntret av-
-å bli møtt her i dag i hovedstaden London-
-av et så stort antall så ivrige reformister.
Jeg er viss på at vi alle til tider-
-har stått ansikt til ansikt med makthavernes mektige tyranni.
Vi har følt at våre handlinger fikk mindre innflytelse-
-enn de små krusningene havet får når vi kaster småsten.
Men dere skal vite, idet vi vender oss mot hverandre i dette rommet-
-og ser våre medborgere i øynene i vissheten om-
-at vi samles her for å beskytte og forbedre nåtidige og fremtidige liv-
-for de hundre tusener sjeler, som vi har den store ære å representere.
Vi vet at de små krusningene kan og vil begynne å vokse seg store.
Vel talt!
De vil vokse, slik vi vokser sammen.
Og slik vi forener oss i mot, overbevisning og forbrødring.
De krusningene vil bli til bølger. De vil bli til brenning!
Uavvendelig vil de reise seg og slå inn mot land-
-og tordne knusende ned over den korrupte gamle orden!
Vel talt! Vel talt!
Så det opp av den rike, fruktbare jorden-
-som de veldige, mektige bølgene etterlater seg-
-vil skyte frem fine spirer, som varsler ny vekst og nye tider!
Vel talt!
Så våre handlinger, -
-handlinger som er bevirket av nød, jammer, -
-de inderlige bønner fra den jevne mann, -
-skal velge menn av folket inn i Underhuset, de folkevalgtes hjerte.
- Vel talt! - Godt sagt, min herre.
- En stemme til alle frie menn! - Vel talt!
Og den stemmen skal avgis anonymt og en gang hvert år.
Det er vårt mål.
For det skal ikke herske tvil om-
-at man på ingen måte kan forhindre noen reform, -
-som ubestridelig er rettidig og rettferdig-
-og i overveldende grad i flertallets interesse!
Mr. Hunt. Jeg beklager at jeg forstyrrer.
Men det var gildt å høre en mann tale fra hjertet om vår hjertesak.
- Takk for de fine ordene. - Vi er reformister fra Lancashire.
- Ser man det. - Samuel Bamford og Joseph Healey.
- Doktor Healey. - Mine herrer.
Vil De drikke et krus øl med oss? Det ville vært oss en stor ære.
Jeg må tilbake til mine gemakker, men mange slags takk som byr.
Farvel, min herre.
Er De så elskverdig å reise Dem?
- Takk. - Har De mistet noe?
Muselort.
- De er mr. ...? - Richards.
- Og hva kan vi gjøre for Dem? - Nei, hva kan jeg gjøre for Dem?
- Hva kan De gjøre for oss? - Er det lov?
- Om De må. Fatt Dem i korthet. - Takk.
Jeg er patriot, slik De er, mine herrer.
Jeg ville ofret livet for mitt land.
Jeg kan gi Dem nyttige opplysninger.
Jeg har kontakter. Ferdigheter. Evner og muligheter.
- Hvor er De fra, mr. Richards? - Her og der. London.
- Har De besøkt Nord-England? - Ja og nei.
Jeg er godt nok kjent med Nord-England.
- Befinner kontaktene seg i Nord? - Kanhende.
Debattklubber, fagforbund, reformistmøter.
- Muligvis. - Hvor? Når?
Snart.
- De får besøkende i London? - Hele tiden.
- Hvor mange? - For mange til å telle.
- Vi må ha antall og navn. - Selvsagt. For en viss pris.
Mine herskaper.
Det er med dypt utrøstelig sorg at jeg atter må meddele Dem, -
-at det ikke er noen forandring-
-i min kjære far, Hans Majestets, ynkverdige sykdomstilstand.
De store trengsler som fulgte avslutningen av denne krigen, -
-som har vært uvanlig og langtrukken, -
-har rammet alle land i Europa med større eller mindre kraft.
De vil utvilsomt føle en berettiget harme over-
-forsøkene på å utnytte den nød som hersker i landet-
-til å anspore og oppildne til opprør og vold.
Jeg er så overbevist om den lojalitet og sunne fornuft-
-som Hans Majestets undersåtter besitter, -
-at jeg ikke ser hvordan de skulle kunne bli villedet-
-av de kunster en anvender å forføre dem.
Men jeg unnlater ikke å ta enhver forholdsregel-
-som kan opprettholde ro og orden og motvirke opprørernes planer.
Jeg påberoper meg med stor tiltro Deres fulle støtte og bistand-
-til å opprettholde et rettssystem og en styreform-
-som tykkes meg å være den mest fullkomne-
-som noe folk gjennom tidene har hatt.
Vel talt!
- Få et jordeple. - Hva?
- Få ei pottit! - Til hva?
Hva gjør du?
Billy!
Lordkansler! Mine herskaper!
Jeg vil legge frem for herskapene en av de viktigste innberetninger-
-som noen gang er lagt frem i parlamentet.
Hans Kongelige Høyhet hadde nettopp forlatt Overhuset-
-da han brutalt ble angrepet med en sten.
Andre hevder at det var to kuler avfyrt av et luftgevær-
-eller et annet avskyelig apparat.
Den giftige ånd avfødt av den franske revolusjon-
-har nå tydeligvis overbevist folket om-
-at de bare kan råde bot på sine trengsler ved å ty til vold.
Det smerter meg dypt i denne anledning å meddele-
-at jeg finner det påkrevet å oppheve habeas corpus.
Jeg anmoder om at domstolene øyeblikkelig underrettes om dette.
Enhver utsettelse kan ende i vår undergang.
- God morgen, mine herrer. - God morgen, Joseph.
- Jeg bringer hell. - Det kan vi trenge.
Jeg fant den på Deansgate. Hva nytt?
- Hvordan går det i børstefaget? - Det trives.
- Vår reaksjon på det innførte ondet. - Vi må føre klar tale.
Vi må forklare leserne hvor barbarisk dette er.
- Ikke alle forstår habeas corpus. - Så det må vi minne dem om.
"Habeas corpus er enhver brites rett til-
-beskyttelse mot ulovlig arrest uten lov og dom."
Det er forfatningens hjørnesten.
Uten den loven er folk flest knapt mer enn slaver.
Nåvel, det fins tre slags menn:
De som elsker viten. De som elsker ære. De som elsker gevinst.
- Platon. - Ja, men vedkommer det saken?
- Jeg mener det. - Ikke i dette tilfellet.
- Har ikke Jack kommet? - Han er ute og henter papir.
- Utelat det. - Det er hjørnestenen i vår ...
- God morgen, mine herrer! - Doktor.
- Går det bra her oppe i landet? - Går det bra der nede i landet?
Vi kom hjem fra London i natt.
- Med postvogn. - I ly for regnet.
- Lat som om De er hjemme. - London var like sotete og mørkt.
Jeg skal ikke dit mer så snart. Det var opprør.
- Et angrep på prinsen. - Det har vi hørt.
- Kanskje skyting. Kanoner. - Vi hørte det var en potet.
Den arme forstyrrede tykksaken ville ikke gjenkjent en rå potet.
Men hør her. Vi så mr. Henry Hunt tale til et folkemøte.
- Så De folketaleren Hunt? - Selveste folketaleren Hunt.
Vi så og hørte ham. Og han beveget oss. Ikke sant?
På Elephant og Castle. Aldri har jeg sett en så veltalende mann.
Og jeg har hørt en del gjennom årene. Deriblant deg, John.
- Du er god på podiet selv. - Jeg har et visst følge.
- Men han er den fødte taler. - Alle kan holde en tale.
Forstå meg rett, du selv er da også godt skåret for tungebåndet.
- Men han kan samle folkemengden. - Kan vi ikke alle det?
Han taler med en sånn lidenskap og glød-
-om de samme sakene vi alle har talt om i flere år.
Men når han taler, har han hele forsamlingen i sin hule hånd.
- Det sies han ikke er beskjeden. - Noen kaller ham en skrythals.
- Ingen er jo fullkommen. - Gikk han med sin hvite hatt?
Ja, så man kunne se ham. Han skiller seg ut i mengden.
- Hei, Jack. - Mine herrer.
- Der har vi ham. - Er ikke han landeier?
Jo, og ovenikjøpet formuende.
Og det gir ham midler og evner til å kjempe for likhet og reformer.
- Det er sant. - Dere må overveie dette.
Hvis dere her i avisen sammen med Manchesters patriotiske forbund-
-planlegger et stort folkemøte på St. Peter's Field-
-om stemmerett til alle og valget av en representant for Manchester, -
-så vil dere da ha Henry Hunt blant talerne til folkemengden.
Vi vil ikke la den jålebukken komme her og overta alt.
Jeg bare sier min ærlige mening. Dine fordommer er din egen sak.
Vil han være like virksom på folk her oppe?
Han er virksom hvor som helst, så lenge en tilhørerskare lytter.
- Fra John O'Groats til Land's End. - Har dere snakket med ham?
- Vi forestilte oss, ja. - Hvordan var han? Som person?
- Tja ... Ikke godt å si. - Ja.
- Han har et rundt ansikt. - Ja.
- Han var kanskje litt intetsigende. - Ja. Men han eier visst et bryggeri.
Ja, det er sant. Hvis jeg er ferdig her, -
-har min gode kone lovt meg en potetpai der hjemme.
Så om jeg får lov, John, vil jeg gå og forsyne meg av den.
- Vi skal tenke over saken. - Ja, gjør det.
- Farvel. - På gjensyn, folkens.
- Hvor langt har du nådd? - Omkring tre hundre.
- Kan det ikke gå fortere? - Han er byens raskeste trykker.
- Javel. Jeg må videre. Farvel. - Farvel.
Her er ølet, Joseph.
- Hvem skriver du til? - Ti, kvinne!
Jeg skriver til den store folketaler, høyvelbårne mr. Henry Hunt.
- Her er den beslaglagte posten. - Takk, mr. Cobb.
- Nettopp. Avgjort, mr. Grout. - Jeg er enig.
Hvem er denne Johnson?
Han har en viss innflytelse på Manchesters middelklassereformister.
Han er børstefabrikant.
- Børstefabrikant? - Visstnok.
Folkemøtet vil utvilsomt finne sted. Vi kan ikke forby det.
- Beklageligvis. - Ett er en arbeidertaler.
En landeier, selvutnevnt mann av folket, er noe ganske annet.
Vi kan ikke tillate den påfuglen å oppildne den opprørske hopen-
-under forlorent dekke av en reform.
Det er en kruttønne som blir antent ved den minste gnist.
Vi bør omgående skrive til general Byng.
Nettopp. Pålegg ham å øke antall menn i styrken.
- Så meget som mulig. - Med ilbud.
Og insister på at byens fredsdommere farer frem med størst mulig lempe.
Javel.
Kjære medsøstre. Velkommen til Manchesters kvinnereformklubb.
De sier vi må betale. Jeg nekter!
Man må ikke betale hvis man ikke har råd. Sitt ned.
- Jeg foretrekker å stå. - Som du vil.
Som alle vel vet, skal det avholdes et reformmøte på St. Peter's Field.
Vi har nå i lange tider sett hvor ufølsomt de handler, -
-og ofte fordervelig for våre landsmenn, -
-dette aristokratiet som har kjøpt seg til makt i parlamentet.
For å bevirke snarere frigjøring for vår lidende nasjon erklærer vi-
-at vi vil hjelpe mennenes forbund her i byen-
-med all den kraft og energi vi eier-
-for å styrke vårt felles forsett om å nå det samlede siktemål.
- Jeg forstår ikke et ord! - Ti still og sitt ned!
- Jeg forstår henne heller ikke. - Mine damer, vær så snill.
Alle får anledning til å si noe. La vår leder tale ferdig.
Takk, Susannah.
En mann, en stemme.
Alle skal bli representert. Hver eneste familie.
Vi nærer hverken skam eller frykt for at vi hjelper våre menn.
Og vi blir ikke tilskyndet av smålig forfengelighet.
Vi står sammen som hustruer, mødre, døtre og søstre-
-i kraft av vår sosiale, huslige og moralske stilling.
Gi at vi aldri folder ut vår fane-
-for annet enn den hellige sak: frihet, fred og reformer.
Og må en kvinnes forbannelser ramme den kujon som svikter saken.
Nå vil vår sekretær, Susannah Saxton, si noen ord.
Søstre av landets muld, at dere kan tåle å se spedbarnet ved brystet, -
-som suger det siste blodet ut av dere-
-og ikke den næringen naturen fordrer?
Deres eneste fortæring er en slant kaldt vann.
Vi tåler ikke lenger å se våre foreldre innesperret i fattighus.
Våre fedre blir skilt fra våre mødre, i tross mot Guds og menneskets lover.
Våre sønner blir fornedret.
Våre menn og barn går i laser og vansmekter på jord.
Våre fiender vil ødelegge siste rest av menneskers rettigheter.
Men vi vil grunnfeste dem.
Like lite som de kan hindre Jorden i å rotere, -
-like så lite kan de hindre fremskrittet mot frihet og sannhet.
- Makan til vrøvl! - Ti stille!
- Sett deg ned og ti stille nå. - Får jeg be om ro, mine damer!
Vi kan ikke lenger bære vekten av disse lenkene.
Vi må rive dem av og slå dem i ansiktet på våre undertrykkere, -
-som har ribbet oss til skinnet!
Det har de!
Kristendommens skaper, Jesus Kristus, var vår største reformist.
Søstre, nå er undertrykkelsens bitre beger breddfullt.
- Flott, Susannah. - Det er sant!
Det er sant! Vi streiket i fjor.
- Vi streiket i syv uker. - Ja, det gjorde vi.
De pisket oss tilbake til arbeidet. Og vi vant ikke noe på det. Ikke noe!
- Jeg har to sultne gutter. - Ti stille.
- Du kan ti stille selv! - Du skal ikke kjefte på meg!
- Mine damer! - Neste punkt på dagsorden.
Altså ... Bare så alt er klart.
- Det blir et stort opptog. - Ja, mor. Ved St. Peter's Field.
- Ute? Ikke inne? I fullt dagslys? - Ja!
På en mandag. Det er tåpelig!
- Andre mandag i august. - Så vi går ikke på arbeid?
- Vi får sparken! - Ikke hvis alle kommer.
- Dere leker med ilden. - Dette er noe annet.
Det kommer hundrevis. Kvinner og barn.
- I søndagspynten vår. - Da får jeg vel ta frem stoppenålen.
- Ja, som alle i hele gaten. - Jeg vet det.
Men Nadin og hans bøller kommer også! De må forbi ham.
Folk har øvd på å marsjere fredelig.
- Ja, oppe ved Kersal Moor. - Barn?
Hele familier. Som en landtur. Vi må hevde vår rett.
- Vi kan ikke alltid være redde. - Nei, men vi må være forsiktige.
- John? John Bagguley? - Ja.
Det er en ære å møte Dem. De er viden kjent.
- Folk sier De er en stor taler. - Gjør de?
Deres budskap er sterkt og klart. Og sant.
- De er ikke her fra landsdelen, hva? - Jeg er reformist som deg, John.
- Vær hilset, min venn. - Vær hilset.
Får jeg stille deg et spørsmål? Er du like sint som jeg er?
- Jeg er sint. - Men er du sint nok?
Folket må se hvor sinte vi er.
Reis deg opp. Kjemp.
Vold. Hat. Ødeleggelse.
Vi er beredt. Vi har våpen klar.
Så bruk dem.
Til rette tid skal vi det.
Den rette tid er nå, John.
På gjensyn! Du kan kalle meg Oliver.
Venner! Takk for at dere har kommet i dag!
Men det blir et kort møte, siden habeas corpus er opphevet.
Vi står ikke ved slutten, men bare ved begynnelsen.
Men tillat meg å si-
-at når regjeringens makt er på et begrenset antall menns hender, -
-og deres felles interesser og regjeringens interesser-
-er ulike og motsatt folkets interesser, -
-når det står slik til, er nasjonens snarlige undergang uunngåelig.
- Vel talt! - Takk for at dere tok dere tid.
Takk. Min venn, Samuel Drummond, vil nå tale.
Takk, mr. John Bagguley. Venner! Jeg skal gjøre det kort i dag.
Tiden for å tale er forbi. Nå er det tid for å handle.
Vårt hovedformål er å gi dere friheten tilbake-
-ved at dere væpner dere og er sterke og stålsatte-
-og rede til å gjenvinne deres hevdvunne rettigheter.
Nå er det tid for å handle! Ikke i morgen, ikke neste uke. Nå!
Jeg for min del vil være dere tro til jeg min siste blodsdråpe er tømt.
Om så Helvetes hærskarer kommer mot meg, står jeg fast.
For vår sak er riktig og rettferdig. Selveste Herrens lys skinner på oss.
Grip til våpen! Gi meg min frihet, eller la meg dø.
- Frihet eller død! - Frihet eller død! Frihet eller død!
Takk.
Min venn John Johnston vil nå si noen ord.
Ærede landsmenn!
Tiden er inne til at vi reiser oss fra vår vanmakt!
Blodet, svetten og slitet vårt skal ikke lenger-
-fylle den griske adelens og landeiernes lommer!
De skjærende skrik fra sultende barn skal ikke lenger-
-gi gjenlyd i Manchesters gater!
Vår franske brødre har vist oss veien.
Vi må straffe vår gale konge og hans forslukne avkom-
-ved å kappe hodene av dem!
Jeg sier til Gud som ga meg livet og våker over meg, -
-at jeg må kunne svare for meg om alt jeg gjør på denne Jord.
Så snart det står i min makt vil jeg slå dem ned!
Lykkes jeg ikke, håper jeg at denne mektige nasjons kvinner-
-vil rive av seg sine lemmer som menadene på Kithairon-fjellet!
Grip til våpen! Ta med pistoler, gevær, sverd og lanser.
Kan dere ikke skaffe slikt, så grip en tang eller en glødende ildrake!
Vær beredt. Vær tro mot dere selv! Gi meg frihet eller gi meg døden!
Frihet eller død! Frihet eller død!
Kjøter! Slipp meg! Jeg gir aldri opp!
Dere får meg ikke til å tie!
Frihet eller død! Frihet eller død!
Disse fordømte cellene kan ikke holde på oss!
Inn med deg. Inn med deg!
Kjøter! Slipp meg!
Jesus Kristus var tidenes største reformist.
Dere kan ikke bringe vår sak til taushet!
Stans!
Venstre om, mine herrer!
Rett inn geleddet!
Fremad marsj! Følg trommen.
Sving med armene. Og til høyre!
Høyre. Se mot høyre!
Rett inn! Og til venstre.
Mr. Hunt. Joseph Johnson fra Manchester Observer.
Mr. Johnson.
Det er mr. Knight, mr. Saxton og mrs. Saxton fra byens kvinnereformklubb.
- God kveld, mr. Hunt. Velkommen. - Takk.
- Mr. Hunt ... - Mine herrer. Langt om lenge.
- Takk for at De kom så lang vei. - Jeg ser frem til en god natts søvn.
Morgendagen blir anstrengende.
Jeg må dessverre opplyse at møtet ikke blir i morgen.
- Møtet er utsatt en uke til den 16. - Av hvilken grunn?
Omstendigheter vi ikke er herrer over.
Møtet skulle behandle det betimelige i å velge en lokal representant.
Jeg understreket at min deltakelse var betinget av-
-ikke å nevne ulovlige valg.
Vi ville ikke avholde valg, bare drøfte muligheten.
- Retten misforsto vår intensjon. - Fordi det var et tåpelig forslag.
Som De vet har Manchester ingen representant i parlamentet.
- Det er en skandale. - Tiden er knapp. De av alle vet det.
Ja, tiden er knapp. Derfor kan jeg ikke bruke en hel uke i Manchester.
- Tusener kommer for å høre Dem. - Da må De forklare mitt fravær.
- Uteblir De, vil folk bli hissige. - Det kan bli et blodbad.
Bare at De er tilstede kan skape ro og orden.
La oss følge Dem til Deres hotell.
Det er helt utelukket.
Jeg kan ikke engang bo en natt på hotell før det kryr av spioner.
Da finner vi et mer tilbaketrukket husly.
Dette er mitt hjem, mr. Hunt.
Sett den der.
Mr. Hunt!
- God kveld, frue. - Det er min kjære viv, mrs. Johnson.
- Mr. Henry Hunt. - Vil De vise meg mine gemakker?
Sarah, vis mr. Hunt ovenpå.
Denne veien, mr. Hunt.
Vær så vennlig å skaffe meg penn og papir.
Og min koffert. Mrs. Johnson, serverer De en lett traktering?
Hva er det?
- Takk, Sir John. - Gleden er på min side.
- Jeg møter kanskje ikke opp selv. - Det forstår jeg.
Jeg har annet å foreta meg. Men jeg har stor tiltro til Dem.
- Jeg skal gjøre mitt beste. - En tapper mann. Deres hest.
- Ja, ja. - God morgen, Joseph.
- Er de ikke ferdige ennå? - I ettermiddag, sa du.
- Få se. - Den er ikke ferdig.
Den er flott.
Bra.
Vi lever i smertelig uvisshet, Sir John.
Men det er en trøst og betryggelse at De er tilstede.
De evner å håndtere folkelig uro. Med Dem er vi i trygge hender.
- Helt riktig. - Takk, mine herrer.
Jeg må be Dem vise aktsomhet, og å unnlate å handle overilt.
Om De tillater ... Nå er det for sent å være aktsom.
Det blotte nærvær av våre sivile, og militære, styrker-
-kan avskrekke oppløp av enhver tenkelig art.
Det er tale om opprør!
Vi kan ikke tillate reformistene å følge Frankrikes eksempel den 16.
Mr. Norris, bare det at generalen møter frem den dagen-
-sikrer at det umulig kan komme til noen slik katastrofe.
Angående at jeg er tilstede ... Jeg må muligens være annetsteds.
Jeg kan ikke nå forvisse at jeg vil være tilstede.
Så De har viktigere saker annetsteds?
Det er avgjort mulig.
Men jeg har stor tiltro til min nestkommanderende L'Estrange.
- Javel. - L'Estrange.
- Vil det ta mye mer av min tid? - Nei, mr. Hunt.
Jo mer stille du sitter, jo før er vi ferdige.
- Armen ned, takk. - Får jeg bruke høyre arm?
Så lenge den ikke forstyrrer arbeidet med venstre arm.
Hva handler talen om, mr. Hunt?
Alle frie menns uavhendelige borgerrettigheter.
Så det gjør den ...?
Min hustru uttrykker interesse for å delta i møtet.
- De vil ikke følge henne? - Nei. Jeg er ikke så glad i prat.
- Mr. Hunt. - Er De så vennlig å holde papiret?
- Holde papiret? - I øverste venstre hjørne.
Hendene mine er skitne.
Det gjør ikke noe. Dette er bare egne notater.
Kommer jeg med på bildet?
Nei, jenta mi. Du kommer ikke med på bildet.
- Bessie! La herren være. - Den unge damen bistår meg.
Om forlatelse, mr. Hunt.
Jeg kan ikke la meg stille ut som et villdyr på tivoli.
- Kan jeg skjenke deg noe, Sam? - Nei, takk, kjære.
- Hvem er det? - Det er mr. Hunt.
Jamen er det det.
Sam, du ville snakke med mr. Hunt vedrørende hva?
Vedrørende, Joe? Ja, jeg vil gjerne snakke vedrørende med mr. Hunt.
Mr. Hunt er opptatt for øyeblikket.
Vi har alle anliggender å ta oss av.
Mr. Hunt kan sikkert avsette tid til en medreformist.
- Mr. Bamford. - Mr. Hunt.
Hva er så viktig at det ikke kan vente?
Hvorledes befinner du deg her?
Jeg har sittet innesperret bak disse fire veggene i en uke.
Jeg skylder disse gjestfri mennesker stor takk.
Godt å høre. Visst er de gode folk. Det gjelder møtet på mandag.
Vi har lært de unge mennene å marsjere, i snart en måned.
Tusen menn beveger seg nå som var de var tyve.
Det gleder meg. Jeg hører vi kan vente en stor forsamling.
Javisst. Vi skal gjøre ære på deg.
Vi har lært opp mennene i renslighet, edruelighet, -
-orden, og så fredsommelighet, et krav du visst selv har tilføyd.
Det har jeg stor respekt for. Alle menn har tatt til seg kravene-
-og har oppfylt dem til punkt og prikke.
Det gleder jeg meg til å se med egne øyne. De vil gjøre Dem ære.
Apropos. Ville det ikke vært tilrådelig-
-at vi har en liten styrke menn, -
-kanhende bare en snes eller to blant de tusen mennene, -
-som er bevæpnet med kølle?
Vis mr. Bamford ut.
Jeg er kommet for å snakke mann til mann i et viktig ærend.
La meg snakke til Dem mann til mann.
Hvis noen mann er bevæpnet med så mye som en sten, -
-er det ikke et møte der jeg vil tale.
Mange av byens menn vil komme.
Og kvinner og barn. Det er dem jeg ønsker å beskytte.
Jeg snakker nå om Manchesters kavalerikorps!
Mange menn har meldt seg, og det er delt ut mange våpen.
Nettopp derfor må vi ikke gi dem påskudd.
De er ikke bare imot oss politisk, men også imot oss personlig.
Skal vi la våre barn og koner og kjære gå rett inn i løvens gap-
-uten å kunne forsvare dem?
Jeg forstår Deres frykt. Men De har ikke deltatt på et så stort møte før.
Det har jeg. Jeg har talt til møter i London med over 100 000 folk.
På de møtene har ikke et eneste gresstrå-
-blitt trådt ned med det minste snev av vold.
Ellers hadde øvrigheten tatt det som påskudd til-
-å forby ikke bare møtet, men hele bevegelsen.
Mitt gode navn og rykte, og de dyder jeg vil fremme, -
-skal ikke bli besudlet av en liten gruppe menns adferd.
Dette er Lancashire. Øvrigheten her blåser i ditt navn og rykte.
På disse kanter ender slike møter alltid i vold.
Fordi det ikke var jeg som talte.
- Har du barn selv? - Ja.
Ville du satt dine egne barn i en sånn fare?
Jeg tar gladelig mine barn i hånden med en sang i hjertet-
-og tar dem med på et møte der Henry Hunt taler.
Jaså. Det beroliger meg ikke særlig.
Men siden vi har vedtatt å forplikte oss til å ikke bære våpen, -
-har jeg vel plikt til å etterkomme det.
Men jeg ber til Gud om at Han vil beskytte vårt sårbare folk.
På gjensyn på mandag.
Gid vi ikke må se tilbake på dagen med ruelse.
God dag. Joseph. Mrs. Johnson.
- Jeg beklager det, mr. Hunt. - Overvåk ham frem til mandag.
Vi skal ikke ha noe vold.
Jeg ser til at ingen bærer våpen. Vær De trygg.
- La oss fortsette måltidet. - Maten er kald.
Samme det, mrs. Johnson.
- La meg avstå fra formaliteter. - Vi trenger ingen introduksjon.
- Neivisst. - Så la meg spørre rett ut.
Er det, som det har kommet meg for øre, reist siktelse mot meg?
De må ha blitt feilinformert. Det er for øyeblikket ingen siktelse.
- Ingen siktelse for øyeblikket. - Og om så var, mr. Hunt?
Hvis det skulle være det, kan jeg forsikre Dem om-
-at jeg uten å nøle ville latt meg pågripe.
Jeg farer ikke med list i Manchester. God kveld, mine herrer.
De er fortsatt en fri mann. Men jeg må minne Dem om-
-at vi har støtte av Hans Majestets regjering og styrker.
Og jeg har støtte av folket.
De er en slyngel!
Narr ...
Han skulle vært lagt i lenker.
Det tar bare et øyeblikk å skrive en manns navn på en arrestordre.
- God kveld. - God kveld. Jeg søker mr. Hunt.
- Han skulle bo her på adressen. - Og De er ...?
Richard Carlile fra Sherwin's Political Register.
Joseph Johnson fra Manchester Observer.
- Kom inn. - Takk.
- Henry. - Richard. Hva gjør du her?
Jeg skal selvfølgelig på morgendagens store møte.
- Hvem har invitert deg? - Mr. Knight fra Manchester Observer.
Hvorfor ble jeg ikke informert?
Jeg har forberedt en liten tale til forsamlingen.
Vi har dessverre avtalt at det blir så få talere som mulig.
Jeg har med 100 opptrykk av-
-din forbilledlige Smithfield-tale om borgerrettigheter til alle.
Vi deler den ut i morgen.
Jeg akter ikke å gjenta meg selv.
Folk her skal vite at reformen ikke bare handler om stemmerett, -
-men om frigjøring fra kirkens tyranni og om å knuse monarkiet.
I Manchester er stemmerett til alle det eneste budskapet.
Jeg takker for bryderiet du har hatt.
Henry, har du tenkt på muligheten til at det kommer til opptøyer?
Det er min største frykt.
Du gir meg gode råd om både talen og fremferden min.
Rådene er både for vidtgående, og unødvendige.
Tillater du at jeg teiser med i morgen?
- Er det plass i kalesjetrillen? - Jeg vil tro det.
Ja, absolutt.
- Da er du min gjest. - Jeg takker.
Lenkene dirrer. Snart sprenges de.
- Jeg skal gå. God kveld. - God kveld.
Jeg beklager alt oppstyret, mrs. Johnson.
På tirsdag blir livet atter som det var.
- Gå hjem, Bessie. - Javel, mrs. Johnson. God kveld.
- Går det godt? - Ja.
- Varmen har slått henne ut. - Det er for varmt.
- Jeg får ikke sove i natt. - Kanskje det blir svalere senere.
God natt. God natt, far.
- Klarer du dagen i morgen? - Ja. Det tror jeg.
- Det blir en god dag, mor. - Ja. Det gjør det.
- God natt. - God natt, skatt.
- Gå det godt? - Ja.
Se på henne. En liten engel.
Jeg tenker på at i år 1900 blir hun 85 år.
- Blir hun? - Selvfølgelig.
- Da er hun oldemor. - Du grubler for mye.
Jeg håper hun får en bedre verden da.
Noe vil endre seg til det bedre. Annet vil forbli det samme.
De sier det kommer mange i morgen. Med bannere og trommer.
Jeg håper det.
- God natt, mutter. - God natt, fatter.
STANS SALG AV PARLAMENTSSETER
FRIHET ELLER DØD
FRIHET OG TROSKAP
FOREN DERE I KJÆRLIGHET
Javel, vi har fem mann i første rad, med laurbærkvist.
Mine damer, rader på fem. Kom igjen, piker.
Rader på fem. På plass nå.
Hvem tar dette banneret? I den enden. Sånn.
Og så dere der nede i enden.
Hold rekka.
La meg se nå.
Fint. Det møtet vi skal delta på i dag, -
-er tidenes største og viktigste møte om en parlamentarisk reform.
Så hold rekkene deres.
Jo mer rolig og fornuftig adferd vi kan utvise nå, -
-desto mer gjør vi våre fiender til løgnere, -
-som har beskrevet oss som en larmende pøbel i de siste årene.
La oss gjøre dem til skamme med vår gode oppførsel.
Vi drar ikke inn til byen i dag for å tigge eller trygle.
For det vi vil ha er ikke noe de kan gi oss.
Det ble skjenket oss av Gud ved vår fødsel som ærlige engelskmenn.
Derfor er ingen våpen tillatt i opptoget. Det er avtalen.
Så kast stavene, karer. Kast kjeppene.
Kast knivene og køllene deres. Det er ingen grunn til vold her.
Sånn ja, karer.
Altså ... Første stopp blir Sam Ogdens skjenkestue i Harpurhey.
Og så videre til Manchester ...
... og frihet!
Venstre fot først!
STEMMERETT TIL ALLE
Kom igjen.
Det er stein overalt. Få dem opp på vogna, litt kvikt.
P. HARDMAN LINBLEKER
Avskum.
- Det er det de er. Avskum. - Det er de.
Jeg gir dem til mat på bordet, og dette er takken.
Det har de ikke rett til.
- Er alle klare? - Ja, Nellie.
Kom, da.
- God morgen, Eli. - God morgen, Nellie.
- Gleder du deg? - Ja.
God morgen.
- Valg hvert år! - Ingen skatt uten representasjon!
Avskaff brødloven!
Gå hjem til deres menn! Horer! Skjøger!
- Tøyter! Gå hjem til ungene deres! - De oppnår ikke noe.
Foren dere og bli frie!
Mine herrer! For kongen! For fedrelandet!
- For kongen! For fedrelandet! - For kongen! For fedrelandet!
- Og igjen! - For kongen! For fedrelandet!
- God dag, mr. Norris. Se på dem. - Dette er helt uten like.
- Er værelset klart? - Ja.
- Jeg sendte en mann med vin. - Den står der.
- Får jeg snakke med Dem? - Selvsagt.
Mr. Buxton. Kan du vennligst fjerne det ... lakenet?
Javisst.
Trenger De forfriskninger, har vi en god rødvin. Bare forsyn Dem.
Jeg ønsker Dem lykke til i dag.
Må De tre av på naturens vegne, står det en potte i hjørnet.
- Hva skjer nå? - Vi bare venter.
- Hvor lenge har dere ventet? - Ikke lenge.
- Kommer dere langveis fra? - Chadderton.
- Det er lang vei. - Ja. For lang.
Far, hvor skal du?
- Fikk han nok? - Han kan da ikke gå ni mil nå.
Farvel.
Oberst Fletcher, hvor er Manchesters kavalerikorps?
- De står i Portland Street. - De avventer min ordre.
Vi må tilkalle dem nå.
Når folkemengden ser dem, vil den spre seg.
Vi bør pågripe Hunt før han når frem. La troppene fjerne ham.
Det er god stemning på plassen. De har tatt med koner og barn.
Når det er kvinner med, oppfører menn seg bedre.
Menn, kvinner, hustruer, barn. Og så? Vi er deres moralske overmenn.
Det er vår kristenplikt å felle øksen over det opprørske rakkerpakket!
De er ikke dyr, Mallory. De er ærlige, godtroende folk.
Jeg er enig med mr. Warmley. Arrester Hunt før han når frem.
Hvis vi gjør ham taus i dag, hisser han en annen pøbel om et par uker.
Vi må gi ham tilstrekkelig rep til å henge seg i.
Det er vi som bestemmer. Og vi må vise at vi bestemmer, -
- og ikke Hunt! - Jeg bestrider ikke det.
Fra et juridisk standpunkt må jeg si at det er avgjørende-
-at vi tillater mengden å avsløre sin sanne karakter.
En mann, en stemme! Parlamentarisk representasjon!
- Uhyrlige forslag! - Opprørsånd.
Vi må la Hunt tale, så vi ser ham hisse en lettlurt mengde til opprør.
Så kan vi handle ekspeditt, og energisk!
Vi må proklamere opprørsloven, og det nå. Da kan vi rydde plassen.
Jeg står her med opprørsloven. Og de skal høre min røst.
"Og det skal bli en hjord, en hyrde!"
Vi ser dere er begeistret! Vi skal bevare begeistringen!
Vår funksjon er å observere.
Utover det skal vi håndheve innenriksministeriets retningslinjer.
- Først at møtet skal finne sted. - Det er et ulovlig møte!
- Er det nå det? - Det er ikke ulovlig, mine herrer.
Vi må la Hunt tale og bare bryte inn dersom pøbelen tyr til vold.
Fins det en grad av blodsutgytelse De tror De kan godta?
Mine herrer, jeg må minne om at det ikke er hviledag.
Det er mandag, en arbeidsdag.
Disse døgenikter og dagdrivere burde arbeide nå.
"Helvetes porter er åpne dag og natt.
Veien dit er lett og nedstigningen glatt."
Vet De ikke hvor mye den mekaniske vevstolen har endret denne byen?
- Så ti med slik tale. - Så bli med folkemengden!
Alt dette er bare utflukter!
Mr. Hunt!
Jeg er John Tyas fra London Times.
- Tyas? - Får jeg bli med opp på podiet?
Så De kan spre flere falske rykter?
- Langt ifra. - Hold Dem i nærheten.
Mange takk, mr. Hunt. Mine herrer.
Mine herrer! Mine herrer!
Mine herrer, De har mange sterke holdninger.
Om jeg får, vil jeg som formann for fredsdommernes særutvalg ...
Om jeg får be, mr. Hulton. Sa De formann?
- Javisst. - De er ikke formann. Jeg er.
De tar feil. Jeg ble bedt om å overta formannsskapet.
- Av Lancashires Lord Lieutenant. - Mr. Norris, tre tilbake.
- Kan vi fortsette? - Det kan De vel, mr. Hulton.
Stemmerett for alle! Anonym avstemning!
Kan du se? Vink til dem.
Foren dere og bli frie! Hunt for frihet!
Hallo. Hallo.
Mine herrer, hva har De tenkt å gjøre med det rakkerpakket der ute?!
- Hvem snakker jeg med? - Det vet De utmerket godt.
Vi frykter for vår person og for vår eiendom!
Og våre liv!
Jeg deler Deres bekymring, men jeg godtar ikke slik oppførsel!
Vår menn blir satt inn når tiden er inne.
De råder over Manchesters kavalerikorps.
- Og Hans Majestets styrker. - Bruk dem.
- Vi er loven, min herre. - Vi bruker dem når vi vil!
- Hun er utilpass. - Løft henne opp i vognen.
For et storartet fremmøte, Henry.
Frihet for alle!
Jeg har aldri sett en så stor folkeskare.
- Dagen er kommet, John. - Kom igjen, Mary! Gjør det.
Frihet for alle!
Som lovet, mr. Hunt: tidenes største forsamling i Manchester.
Men med denne vindretningen skulle podiet stått i hjørnet der.
Jeg ble forsikret om at dette var den beste plasseringen.
Samme det. Jeg har lykkes på verre steder.
- Hva syns De om Manchester? - Jeg holder meget av byen.
Jeg skal besøke den ofte, i reformens interesse.
Min herre. Edward Baines fra Leeds Mercury.
- Kom gjerne opp hit, mr. Baines. - Takk, min herre.
- Hvilken avis var det? - Leeds Mercury.
Skrekkelig blekke.
- John Tyas fra London Times. - Helt fra London?
Susannah Saxton fra kvinnereformklubben.
Jeg håper De fremstiller oss i godt lys.
- Mr. Knight. - Er det mr. Smith?
- Velkommen, Smith. - Jeg ble fortalt at De ikke kom.
Dette ville jeg da aldri gå glipp av. Se alt folket!
- Mr. Healey. - Doktor.
- Mr. Baines. - John Tyas fra London Times.
- Edward Baines, Leeds Mercury. - Sørg for at vi får holde talen vår.
John Smith, redaktør på Liverpool Mercury and Political Herald.
En fornøyelse å møte Dem. De har min stemme.
- Vi skulle holdt sammen. - Ja. Skal vi prøve å finne dem?
Vi treffer dem hjemme.
- Hvor er de? - Jeg vet ikke. Ser du dem?
- Nei. - De må være i nærheten.
- Det er så mange folk her. - Vi klarer oss. Vi har brød.
Gjør plass for Sam Bamford. Gjør plass for Sam.
Her kommer Sam Bamford. Gjør plass.
Vi er fremme!
Karer, stå i rekkene. Alle må holde seg tett til fanene.
Fint, Sam!
- Kom igjen, mr. Bamford! - Mr. Bamford!
- God dag, mr. Bamford. - Vi har kommet frem.
- Se! - Jeg kan knapt tro det.
- Doktor! - For en dag!
Mr. Johnson. Jeg vil ikke ha Bamford på podiet.
Mr. Hunt. Joseph.
- Enestående fremmøte. - Sannelig.
Taler jeg før eller etter mr. Hunt?
Det ble bestemt å bruke bare en taler.
Bare undertegnede står på innkallingen.
Der har du ditt publikum, folketaler Hunt.
Husk at de fortjener mye mer enn fagre ord og tomme løfter.
Jeg vil gå bort til kroen der og hvile mine føtter.
For det var en uendelig lang ferd hit.
Og det du har å si har jeg hørt så mang en gang.
- Mang en gang. - Ikke gå, Bamford!
- Godt at dere kom, karer. - Det er en skam, Samuel.
- Sam! Samuel! - Han går ned.
- Og han er rød i kammen. - Slipp meg forbi.
- Mr. Johnson, kan vi begynne? - Ja, hvis De er rede.
Fatt mot. Pust dypt ned i lungene og snakk så høyt De kan.
Ærede medborgere.
Det er meg en stor ære-
-å foreslå den ærverdige mr. Henry Hunt til å lede oss.
La oss se hva han har å si. La oss se hva han har å si.
Vær så god, Henry.
Mine herrer! Venner og godtfolk!
Les opp loven, mr. Ethelston. Jeg er Deres vitne.
Vår eneveldige hersker, kongen, befaler alle personer ...
Det er neppe verd bryet ...
... å gå til sitt hjem og sitt lovpliktige arbeid.
... når en så stor folkemengde fredelig samler seg ...
... beskrevet i den lov kong George underskrev i første regjeringsår-
-for å forhindre tumult og opprørske forsamlinger!
- Gud bevare kongen! - Gud bevare kongen!
Det er til kavalerikorpset. Det er til oberst L'Estrange.
Tilkall mitt bud.
- Mandley! - Javel.
- En depesje. - Mandley. I all hast!
Ingen somling. Avsted!
- Arrestordren! - Jeg er den ganske bevisst.
- Henry Hunt! - John Knight.
Våre handlinger i dag vil få alvorlige følger.
- Mr. Norris! - Jeg vil ikke på anklagebenken.
Der havner bare de døgeniktene der nede.
- De må be ham snakke høyere. - Jeg kan ikke høre noe.
- Kan du se noe? - Nei.
- Hvor er dere fra? - Wigan.
Da har dere reist langt. Er det broren din?
Ja.
Det ser man. Dere må ha stått opp grytidlig.
- Vi gikk hjemmefra klokken seks. - Har dere ikke med niste?
- Det tenkte vi ikke på. - Vil dere ha litt brød?
- Nei. - Jo da. Dere må være skrubbsultne.
- Er du sikker? Takk. - Takk.
Her, Mary. Send det rundt. Spar litt til far og Robert.
Hvis vi får se dem igjen, da.
- Mine herrer! - 15. husarregiment, sitt opp!
Mr. Nadin.
... med mange skjendige midler ...
Nadin. Far lempelig frem.
... vår fredelige forsamling.
Men la meg åpent vedgå-
-at de har feilet fullstendig!
Mr. Hunt. Kavalerikorpset er her. Dette ender ikke godt.
Og de vil fortsette å feile ...
Det er kavalerikorpset. Vi må stå sammen og ikke virke fryktsomme.
... fred, enighet og håp!
Mine herrer! Et trefoldig hurra!
- Hurra! - Hurra!
Hunt! Henry Hunt. Jeg har en arrestordre.
- Dette møtet og deltakernes liv ... - De blir med meg.
John!
Jeg er John Tyas fra London Times!
- Skam dere! - Gud vil dømme dere!
- Hva skal vi gjøre? - Få henne vekk, mor.
Vekk!
Dere kan ikke bringe meg til taushet!
Hjelp meg!
Nei!
Skam dere, dere kjøtere!
- Oberst L'Estrange! Gjør noe! - Hva kan jeg gjøre?
Oppløs forsamlingen! De angriper kavalerikorpset!
På mitt signal! Venstre!
Venstre, høyre, venstre, høyre.
Trekk sabler!
Avdeling, i skritt!
Fremad!
- Oppløs forsamlingen! - Fremad marsj!
Venstre, høyre, venstre, høyre.
Venstre, høyre. Tilbake!
- Skyv dem tilbake! - Fremad marsj! Fremad marsj!
- Hold rekken. - Tilbake!
Hold rekken! Hold rekken!
Rett inn!
Tilbake! Vekk, din kjøter!
Hold rekken! Hold rekken!
Tilbake!
Jeg kjenner deg! Du er unge Joe Lomax!
De er en kujon. Skam Dem.
- Og så bare går han sin vei! - Slutt å kjefte nå!
- Jeg vil vite hvor han er! - Flytt deg, ditt kryp.
Kjerring!
Kom her. Kom her, din ku!
Du! Soldaten!
Joe! Joe!
Robert!
- Far! - Robert! Robert!
Skam dere!
Mine herrer, bryt av! Bryt av!
Folkene har ingen utvei!
Kom igjen!
- Uhell, Byng. - En skam, gamle ørn.
Sir Arthur var jo en fin hest.
De må unnskylde meg. Mine herrer. Lady Fitzwilliam.
Ingen munter soldat.
- John! Hvordan gikk det med Dem? - Jeg ble grovt mishandlet.
- På avskyeligste vis. - Dette vil få følger.
- Dette var et blodbad. - Og det er bare begynnelsen.
Vi må skildre denne barbariske fremferden i detalj.
- Når går du i trykken? - Onsdag morgen.
Jeg tar postvogn hjem til London. Lykke til, mine herrer.
- Det er en slagmark. - Et Waterloo på St. Peter's Field.
- Slaget på Peter's Field. - Peterloo. Slaget om Peterloo.
- En massakre. Peterloo-massakren. - Det må vi trykke.
- Jeg skriver en artikkel. - Jeg også.
Kom. Vi søker dekning.
- En liten bonbon? - Oui.
Der har vi jo premierministeren og innenriksministeren.
Deres Kongelige Høyhet. Lady Conyngham.
Sett dere og hvil ræva. Den må være stiv etter reisen.
- Jeg håper den gikk over, den ... - ... stivheten.
- Jeg fikk ikke svømt i morges. - Det stemmer, det, kjære ...
Svømmer De, Liverpool?
- Dessverre ikke. - Sidmouth?
Nei, naturligvis gjør De ikke det.
- Pokker ta det fordømte opptrinnet! - Ja, det er meget beklagelig.
Beklagelig? Det er endeløst! Får det noen gang en ende?
Kjære England, hvor går du?
Mitt gamle hjerte gråter for denne septerets øy.
Disse grønne enger, dette truede Arkadia.
Det svikefulle Albion er fordømt.
- Forbannet av den hatske hopen. - Revolusjonens snikende kolera.
Det blir verre time for time. Jeg er redd jeg mister hodet.
Jeg vet bedre hva som er godt for mitt folk enn de gjør selv.
Vi må ikke gi etter for pøbelens utpressing.
Deres Majestet. Det blir ikke flere opprør her i landet.
- At De blir hersker garanterer det. - Takk.
Mine herrer, jeg vil be Dem hilse alle fredsdommere i ...
- Hvor da ...?! - Manchester.
Hils dem at jeg er ytterst takknemlig for deres fremferd.
Og hvor umåtelig tilfreds jeg er-
-for at de med sine ekspeditte, håndfaste og virksomme tiltak-
-opprettholdt samfunnets fred og idyll.
- Fred og idyll. - Det skal vi meddele, Deres Høyhet.
Utmerket.
- For England. - For England.
Fred og idyll.
"Og jeg hørte en røst fra himmelen si:
'Skriv: Salige er de døde som fra nå av dør i Herren.'
Ja, sier Ånden, de skal hvile etter deres møye."
Herren se i nåde til oss. Kristus se i nåde til oss.
Herren se i nåde til oss.
Fadervår, du som er i himmelen. Helliget vorde ditt navn.
Komme ditt rike. Din vilje skje, som i himmelen, så og på jorden.
Gi oss i dag vårt daglige brød.
Og forlat oss vår skyld, slik vi forlater vår skyldnere.
Led oss ikke ut i fristelse, men fri oss fra det onde. Amen.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service